I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et stort kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
Hvem har drukket mit vand?
- Nu ved du det. - Jeg måtte tage lidt.
- Lidt, ja. Ikke hver en dråbe. - Jeg var tørstig.
Du kan drikke af mit.
- Du er sjov. - Jeg deler i hvert fald med vennerne.
Hvad er det?
Jeg så noget inde mellem træerne.
Hvad er det for et sted?
En helligdom. Under den gamle konge byggede de dem til hvileløse sjæle.
Vi burde ikke være her.
Det er ikke sjovt. Gaius har sagt, de er forbandede.
Der har du din ånd, Merlin.
Vi har intet at bestille her.
- Hvad er der med dig? - Hvad mener du?
- Du sagde ikke en lyd på hjemturen. - Jeg tænkte bare. Prøv det engang.
Merlin.
- Hvad er det? - Salt. Hæld det ved fodenden af sengen.
- Det beskytter mod onde ånder. - Virker det?
Helt sikkert. Ellers kan Gaius få det i maden.
Du er sjov.
Det overrasker mig, at der ligger en helligdom så tæt på Camelot.
Der hvilede en forbandelse over den. Jeg kunne mærke det.
Du har ret. Druiderne opførte hellig- domme for at give pinte sjæle fred.
Forurettede sjæle, der ikke kunne finde ro i det hindsides.
Hvorfor hænger de vimpler og flag op?
Ritualerne får jorden til at hele, så ofrenes sjæle kan finde fred -
- men trolddommen overjorden er skrøbelig og kan let ophæves -
- så vimpler og flag skal tjene som advarsel.
- Gid jeg havde vidst det. - Rørte nogen ved noget?
Det tror jeg ikke. Hvorfor spørger du?
Den, der forstyrrer stedet, risikerer at slippe ånderne fri.
- Lov, at I ikke vender tilbage dertil. - Dér skal jeg aldrig hen igen.
For en gangs skyld lyver jeg ikke.
Er der nogen?
Hvem der?
Vis dig.
Forsvind!
Nej, nej!
Hvad laver du?
Ikke noget.
Jeg ville have lidt vand og snublede over bordet.
På værtshuset brækkede Percival sir Brennis' håndled.
- Det lyder sjovt. - Ikke for sir Brennis. Hvil dig.
Arthur vil træne i morgen tidlig, og du ved, hvordan kongen træner. Godnat.
- Jeg ville ikke gøre dig forskrækket. - Det gjorde du ikke. Jeg sov.
- Hvorfor griner du? - Hvorfor sov du på bordet?
- Jeg faldt i søvn, da jeg læste. - Hvad læste du?
- Jeg er konge og lystrer ikke dig. - Du er nok rigtigt i hopla.
Du er vist kommet op fra bordet med det forkerte ben først.
For du sov jo ved bordet.
Rigtig sjovt. Din opfindsomhed kender ikke grænser. Lav så frokost til mig.
Merlin!
To og to, og koncentrer jer om modangreb. Gwaine er med mig.
- Hvad har du i håret? - Det er stuvning.
- Hvorfor har du stuvning i håret? - Fordi han læste.
Vi prøver noget andet i stedet.
Elyan.
Elyan, det er vist nok.
Hvordan går det dernede, Merlin?
Fint.
- Det vil Merlin kunne mærke i armene. - Gid vi snart kommer rigtigt i kamp.
Nej, nej...
Hvad er der med dig?
Lad mig være!
Pas lige på.
Elyan.
Elyan?
Hvorfor siger han ikke noget?
- Jeg ved det ikke. Det er sært. - Han har vist mistet forstanden.
Ville jeg høre din mening, ville jeg spørge dig.
Lader I mig så behandle patienten i fred?
Det er bedst, hvis Arthur ikke ved noget.
- Hvorfor? - Elyan har ikke været sig selv.
Han er jo ked af det, efter søsteren blev forvist.
Det var en tung byrde for ham.
Arthur må ikke tvivle på Elyans loyalitet.
Kongen behøver nok ikke høre om hver eneste lille ulykke.
- Tak, Gaius. - Tak.
Elyan, kan du høre mig?
Blink, hvis du kan høre mig.
Vil Deres majestæt sove i sengen eller på bordet igen?
Tænker du på Gwen?
Vi savner hende alle sammen. Du mest af alle.
- Du kan godt gå. - Arthur...
Gå.
Det er slut med at være sød mod Arthur. Jeg laver mad, gør rent og rydder op.
Jeg har reddet hans liv utallige gange.
Jeg får ingen tak for det. Han råber bare.
Nu er jeg også luft for dig. Jeg hedder Merlin. Bare ignorer mig...
Jeg er bange for, at der er værre ting, end at Arthur råber, at være bange for.
- Hvad? - Rørte Elyan noget ved helligdommen?
- Det ved jeg ikke. - Det skal du vide.
Måske. Jeg advarede dem, men de lytter aldrig.
Jeg er urolig for Elyan. Han har ikke sagt et ord, siden han vågnede -
- og jeg kan ingen fysisk forklaring finde.
Jeg fandt bare en lille bunke salt ved hans seng.
- Åh nej. - Hvad?
- Han prøver at holde en ond ånd væk. - Med en bunke salt? Hvor tosset.
Elyan tror på det.
Så er jeg bange for, at Elyan har forstyrret ånden ved helligdommen.
- Hvad? Hvad sker der så med ham? - Det tør jeg slet ikke tænke på.
Du må fortælle Arthur, hvad der skete ved helligdommen, og at Elyan er besat.
- Jeg ved ikke, om han vil tro på mig. - Så må du få ham til det.
Lad mig være.
Du må ikke være vred på mig.
Tilgiv mig.
Undskyld. Du skal ikke være bange.
Du er så kold.
Der sker ikke noget.
Hvad vil du mig?
Jeg vil have, at du giver mig fred og retter den uret, der er hændt mig.
Hvordan? Hvad skal jeg gøre?
Det er let nok.
Du skal dræbe kongen.
Elyan, du gjorde mig forskrækket. Er der noget i vejen?
Elyan, hvad laver du?
Vagt!
Elyan er en ven, men det venskab endte, da han ville slå kongen ihjel.
Lad ham ikke undslippe. Find ham!
- Hvad skete der? - Elyan overfaldt mig.
- Jeg tror, han er besat. - Hvad mener du?
Han forstyrrede en ånd ved hellig- dommen, og han er vist besat af den.
- Hvorfor overfalder han dig ellers? - Det spørgerjeg om, når vi fanger ham.
- Sært at jage en af vore egne. - Hvorfor gjorde han det?
- Tænk, hvis din søster blev forvist. - Så ville jeg være kisteglad.
Der er han!
- Vi gør dig ikke noget. - Læg kniven.
Alle lægger våbnene, og så løser vi det som venner.
- Jeg var nødt til det. - Det er klart.
Det forstår vi godt. Vi er dine venner.
- Du svigtede mig. - Undskyld.
Tilgiv mig.
- Elyan skal straffes ifølge loven. - Det medfører dødsstraf.
- Du kan ikke favorisere. - Hvis Elyan ikke handlede frivilligt?
- Hvad mener du? - Merlin tror, Elyan er besat.
Han vil sikkert bare beskytte sin ven.
- Hvorfor skulle Elyan angribe Arthur? - Motivet er oplagt. Han vil have hævn.
- Du forviste hans søster. - Jeg kender Elyan.
- Han ville aldrig overfalde Arthur. - Det med ånder er noget sludder.
- Det er et kneb for at redde Elyan. - Er det sandt, henrettes en uskyldig.
- Og til og med en ven. - Man benåder ikke drabsforsøg.
Du vil fremstå som svag. Hele Camelot vil være i fare.
- Arthur... - Gå.
Begge to.
- Agravaine vil have Elyan henrettet. - Arthur har måske intet valg.
- Det kan vi ikke tillade. - Hvad kan vi stille op?
- Elyan skal befris fra ånden. - Det kræver mægtig magi.
- Så må jeg lære at beherske den. - Driver du ånden ud foran vagterne?
Først skal vi hjælpe Elyan på flugt. Glemte jeg at sige det?
Du skal bedøve Elyan. Vandet indeholder noget beroligende.
Husk, at Elyan ikke er sig selv. Du kan ikke stole på ham.
Det ved jeg.
Strangath bydenfaetu.
Wyrth gatu faestl
- Merlin? - Jeg kan ikke forklare... Stol på mig.
Vi må søge tilflugt i skoven.
Merlin, du er modigere, end du ser ud til.
Kalder du mig fej?
Kun få turde vove at hjælpe mig på flugt.
Jeg var nødt til det. Ellers havde de henrettet dig.
Jeg ved, du aldrig ville gøre Arthur fortræd af egen fri vilje.
Efter alt det løberi må du være tørstig.
Det var uhøfligt. Du er nok også tørstig. Drik først.
- Jeg insisterer. - Jeg drak noget før.
Drikker jeg for meget, skal jeg bare tisse hele tiden.
Hvad glor du på?
- Undskyld, Merlin. - For hvad?
Jeg svigter dig ikke igen.
Inden han slog mig, følte jeg et nærvær.
- Det var Elyan, der skulle slås ud. - Jeg må finde Arthur.
- Elyan kan prøve at slå ham ihjel igen. - Arthur er bevogtet. Du kan intet gøre.
Kan du finde tilbage til helligdommen?
Jeg ved ikke, om jeg vil. Du sagde, jeg ikke måtte vende tilbage.
Vi må finde ud af alt om ånden for at kunne hjælpe Elyan og Arthur.
Merlin?
Det er inde mellem træerne.
Hvad leder vi efter?
Jeg ved det ikke helt, men husk ikke at røre ved noget.
Det gør jeg ikke.
Undskyld.
Gaius!
Hvad er der, Merlin?
Her er sket noget frygteligt.
Runerne er skrevet på druidernes sprog.
Jeg fandt også den her. Der ligger armbrøstpile over det hele.
Uther må stå bag det her.
Ånden vil hævne Uthers forbrydelse.
Godt, du kom, Merlin. Jeg må nok fortælle, hvad der er sket, mens du...
Ja, hvad i alverden har du lavet?
- Jeg... - Tænk! Det kan blive dit sidste ord.
Jeg ledte efter lægeurter til Gaius i skoven. De er svære at finde.
- Jeg fór vild. - Flakkede du omkring i skoven?
- Ja. - Hvad skete der med dit hoved?
Jeg snublede over en rod og slog hovedet mod et træ og besvimede.
Du må være sulten efter at have flakket rundt i skoven hele natten.
- Hundesulten. - Så tag en stol, og tag for dig.
Tak... Du spøger.
Åh nej.
Hvorfor gør du det?
Jeg skal hævne min død.
Hvad har du gjort med Elyan?
Arthur!
Tving mig ikke til at dræbe dig.
Hold op! Det er ikke vores Elyan.
Lod du ham undslippe?
Ingen kommer ud eller ind af slottet.
Vi søger også i landsbyen. Elyan bliver fanget og dræbt.
- Det skal jeg sørge for. - Tak, onkel.
Du ved, at det ikke er Elyan. Ellers lod du ham jo ikke undslippe.
Da Elyan talte, var det ikke med hans stemme.
- Det var en drengs stemme. - Det er ånden, der besatte ham.
- Hvad ved du om helligdommen, Gaius? - Druiderne havde en lejr der.
Der er tegn på, at lejren blev angrebet.
Din far var ubarmhjertig i jagten på druiderne. Mange måtte lade livet.
Jeg tror, at Elyan er besat af en af de forpinte sjæle.
- Og derfor vil han have hævn? - Ånden søger hvile.
Han vil finde vej til det hinsides.
Men hans uretfærdige død forhindrer ham i det.
Kan man gøre noget ved det?
Ifølge druidernes lære får ånden først fred, når gerningsmanden soner sin dåd.
Uther er død. Han kan jo ikke sone.
- Hvad så med Elyan? - Elyan er ikke længere den, du kendte.
Åndens magt kan være for stærk til at kunne brydes.
Vi kan kun håbe, at han bliver fundet, inden han får udøvet sin hævn.
Og hvis vi finder ham?
Så er jeg bange for, at du må dræbe ham.
Det er ikke din skyld. Du er ikke ansvarlig for alt, din far gjorde.
- Det er nok, Merlin. Tak. - Skal jeg ikke blive?
Jeg går tidligt til ro.
Jeg er også træt efter natten i skoven.
Ingen har givet dig lov til at gå tidligt i seng.
Du kan bøde for din lille eskapade ved at pudse min rustning.
Merlin.
- Nå, er du også her? - Hvad laver du i skoven?
- Følger efter dig. Hvad laver du? - Noget, jeg burde have gjort før.
- Elyan er her måske. Det er farligt. - Jeg må konfrontere ham.
Du kan gå tilbage til Camelot, når du vil.
- Tager du ikke tilbage? - Jeg vil gerne med.
Så du ikke farer vild og bliver bange.
Er du sikker på, du vil?
Måske skal vi vente, til det bliver lyst.
Eller også gør vi det nu, når det er væmmeligt og farligt. Hvad det end er.
Er det nu klogt? Vi får måske brug for det.
- Et sværd hjælper ikke mod en ånd. - Hvad med mod Elyan?
Her er jeg!
- Det var jo det, du ville, ikke? - Hvad laver du?
Alt, Gaius sagde om stedet, stemte - bortset fra én ting.
Min far angreb ikke druiderne.
Det gjorde jeg.
Du har mit blod på dine hænder.
Jeg finder ingen ro på grund af, hvad du gjorde.
Det ved jeg.
Jeg er ansvarlig for, hvad der skete, og for volden, der fandt sted her.
Jeg var ung og uerfaren, da jeg ledte angrebet mod lejren.
Jeg ville vise mine mænd og min far, hvad jeg duede til.
Jeg bad mændene skåne kvinder og børn, men ikke alle lystrede.
Der skete så meget. Jeg ville stoppe det.
Jeg var helt lammet. Jeg anede ikke, hvad jeg skulle gøre.
Jeg kan stadig høre dem skrige.
Jeg kan ikke gøre det godt igen. Intet kan sone de ting, der skete den dag.
Men jeg lover, at nu jeg er konge, vil jeg gøre alt, der står i min magt -
- for at forhindre, at den slags kan ske igen.
Fra denne dag skal druiderne behandles med respekt. Det lover jeg.
Jeg beklager dybt, hvad der skete med dig.
Jeg tilgiver dig.
Arthur?
- Får Elyan det godt igen? - Gaius siger, han bliver helt rask.
Det var rørende... Det, du sagde ved helligdommen.
- Det vigtige er, at Elyan klarede den. - Det handlede vel ikke kun om Elyan?
- Du mente det. Det ved jeg. - Hvad er det, du vil?
Jeg har aldrig set dig græde sådan, med tårer på kinderne.
- Skønt at se din følsomme side. - Klap i.
Jeg, der troede, at du havde forandret dig.
Så er du både dum og grim.
Så der er altså ingen chance for at få en krammer?
Velkommen, prinsesse Mithian.
Arthurs skæbne er at gifte sig med Gwen. Skal jeg gribe ind?
- Guinevere har truffet sit valg. - De vil angribe Camelot.
- Hvem er hun? - En tjenestepige.
- Vi skal finde hende. - Gwen, bliver du...
Vil du se din elskede Arthur igen? Så skal du også det.
Tekster: Helle Kaiser-Nielsen www.undertext.se